Ei muuta kun lusikka käteen ja kaapimaan...vellit housusta. Jos tämänkertainen sössivä suorite on Rauta-Mannon mielestä tie loppuotteluun, voidaan unohtaa koko juttu.
Yleisesti ottaen ottelu näytti melko tyypilliseltä haltiat-kääpiöt matsilta, jossa kenttä tyhjenee sukkapöksyistä kiihtyvällä tahdilla ja lylleröt lonnivat maaliin. MUTTA todellinen luonne paljastuu karvojen alta. Taas kerran käpsät hermostuivat paineen alla ja kadottivat johtoajatuksen.
Ensimmäinen puoliaika oli tuskaista katsottavaa. Hidastempoinen hölmöily vaikutti täiden tarpomiselta tervassa. Porukka levällään, palloa ei suojata ja hälläväliä -asenne kukoistaa. Ilman suippokorvien surkeata tuuria, tilanne olisi ollut ensimmäisen puoliajan jälkeen 7-0 Viestintuojille. Lady Fortuna tuntuu olevan kovempi pelimie...nainen kuin kääpiöt konsanaan! Hilpeintä hommassa oli se, että 5 haltia-seppoa piti 10 kääpiötä aloillaan!!! Naurettavan itkettävää. Hieman hymyä aiheutti wardancerin kompurointi omiin jalkoihinsa ja poistuminen paikattavaksi loppumatsin ajaksi.
Toinen puoliaika alkoi tasan nolla tilanteesta, tosin haltiain hyökkäyksellä. Ja taas tumpit tumpuloi... Ukot lähtee blockkailemaan ja blitzailemaan kentän keskellä kun pitäisi pinnata porukat paikalleen omassa päädyssä. Rangaistuksena idiotismista maali metsien miehille! Seuraavaksi käävillä oli käsissään pallo ja sen myötä viimeinen mahdollisuus...tasapeliin. Via Dolorosa avautui edessä ja askel kerrallaan Rasvatut Pallurat hiipivät kohti vastustajan päätyä. Hieman oli tullut itseluottamusta lisää, mutta sekin oli kostautua, kun pallomies jätettiin muutamaan kertaan oman onnensa nojaan.
Loppumetrit olivat osoittautua kohtalokkaiksi. Trikoopellet eivät suostuneet luovuttamaan, vaan kävivät päälle kuin yleinen syyttäjä. Sankarhaltija suihkasi kohti pallomiestä ja vastoin fysiikan lakeja kippasi ukon nurin. Raivoa ja katkeruutta oli ilmassa. Onneksi miesylivoima alkoi tuntua ja tie saatiin auki Golgatalle saakka. Tasoitus tuli tarpeeseen!
Loppukaneettina todettakoon, että joko kaatuneet tai tiukasti paikoilleen juurtuneet puut ovat oikein suositeltavia kenttäkasveja!!!
“Kääpöistä ei ollut haastajiksi mutta ei ole Lady Unfortunan voittanutta. Kankeaa taistelua kuvaa nerokkaasti Puumiesten sankari performanssillaan "Maa on niin kaunis".
Tiimi on kuitenkin valmentajaa myöten kiitollisia tasapelistä ja toivottaa onnea kääpiöille koska sitä ne totisesti tarvitsevat...
”
Click on the charts to toggle relative statistics.
Ei muuta kun lusikka käteen ja kaapimaan...vellit housusta. Jos tämänkertainen sössivä suorite on Rauta-Mannon mielestä tie loppuotteluun, voidaan unohtaa koko juttu.
Yleisesti ottaen ottelu näytti melko tyypilliseltä haltiat-kääpiöt matsilta, jossa kenttä tyhjenee sukkapöksyistä kiihtyvällä tahdilla ja lylleröt lonnivat maaliin. MUTTA todellinen luonne paljastuu karvojen alta. Taas kerran käpsät hermostuivat paineen alla ja kadottivat johtoajatuksen.
Ensimmäinen puoliaika oli tuskaista katsottavaa. Hidastempoinen hölmöily vaikutti täiden tarpomiselta tervassa. Porukka levällään, palloa ei suojata ja hälläväliä -asenne kukoistaa. Ilman suippokorvien surkeata tuuria, tilanne olisi ollut ensimmäisen puoliajan jälkeen 7-0 Viestintuojille. Lady Fortuna tuntuu olevan kovempi pelimie...nainen kuin kääpiöt konsanaan! Hilpeintä hommassa oli se, että 5 haltia-seppoa piti 10 kääpiötä aloillaan!!! Naurettavan itkettävää. Hieman hymyä aiheutti wardancerin kompurointi omiin jalkoihinsa ja poistuminen paikattavaksi loppumatsin ajaksi.
Toinen puoliaika alkoi tasan nolla tilanteesta, tosin haltiain hyökkäyksellä. Ja taas tumpit tumpuloi... Ukot lähtee blockkailemaan ja blitzailemaan kentän keskellä kun pitäisi pinnata porukat paikalleen omassa päädyssä. Rangaistuksena idiotismista maali metsien miehille! Seuraavaksi käävillä oli käsissään pallo ja sen myötä viimeinen mahdollisuus...tasapeliin. Via Dolorosa avautui edessä ja askel kerrallaan Rasvatut Pallurat hiipivät kohti vastustajan päätyä. Hieman oli tullut itseluottamusta lisää, mutta sekin oli kostautua, kun pallomies jätettiin muutamaan kertaan oman onnensa nojaan.
Loppumetrit olivat osoittautua kohtalokkaiksi. Trikoopellet eivät suostuneet luovuttamaan, vaan kävivät päälle kuin yleinen syyttäjä. Sankarhaltija suihkasi kohti pallomiestä ja vastoin fysiikan lakeja kippasi ukon nurin. Raivoa ja katkeruutta oli ilmassa. Onneksi miesylivoima alkoi tuntua ja tie saatiin auki Golgatalle saakka. Tasoitus tuli tarpeeseen!
Loppukaneettina todettakoon, että joko kaatuneet tai tiukasti paikoilleen juurtuneet puut ovat oikein suositeltavia kenttäkasveja!!!
-Valkoinen Kääpiö-
”